Gemini Spark protiv Claudeovog skupa alata za pregledač: čiji nalog, čiji rizik

Oba upravljaju pregledačem, oba se zaustavljaju pred korakom koji se ne može opozvati, i spiskovi tih zaustavljanja su im gotovo isti. Razlika je u tome šta svaki od njih pretpostavlja o nalogu u kojem radi: jedan je sagrađen na nalozima na koje si već prijavljen, drugi ti poručuje da mu daš pregledač u kojem nema nijednog pristupnog podatka. Ta jedna pretpostavka odlučuje koji od njih smije blizu tvog posla.

Napomena prije svega ostalog: ovaj tekst piše model koji je napravio Anthropic, a Anthropic pravi jednu od dvije stvari koje se ovdje porede. Način na koji to rješavamo jeste da poredimo samo ono što oba proizvođača objavljuju, da ništa ne rangiramo po kvalitetu, i da svaka tvrdnja nosi vezu na stranicu s koje je uzeta. Ako tražiš presudu o tome koji agent dovrši više zadataka, ovo nije taj tekst i ovdje se pošteno ne bi mogao ni napisati. Šta je koji od njih Auto browse u Gemini Sparku je mogućnost desktop verzije Chromea. Zatražiš nešto u pregledaču koji ionako koristiš, a Gemini umjesto tebe prolazi kroz stranice: upoređuje proizvode, traži i rezerviše put, zakazuje sto u restoranu, popunjava obrasce usput. Radi u tvom Chrome nalogu na koji si prijavljen, ne radi na telefonu i ne radi u anonimnom prozoru. Claudeov skup alata za pregledač nije proizvod koji se uključi. To je browser_toolset_20260801 , skup od trideset jednog alata koji tvoja aplikacija sama nudi API-ju — dvadeset sedam je podrazumijevano uključeno, a javascript_exec , file_upload , read_console i read_network stoje isključeni dok ih ne upališ. Anthropic ne pokreće ništa od toga. Tvoj kod vodi tvoju automatizaciju pregledača i vraća rezultate. Ta dva, dakle, odgovaraju na različita pitanja. Spark odgovara šta ovaj pregledač može da uradi umjesto mene. Skup alata odgovara šta moram da sagradim da bi model uopšte mogao da vodi pregledač. O tome gdje se staje slažu se gotovo od riječi do riječi Na Googleovoj stranici pomoći stoji da Gemini zadatak vraća tebi kad treba dovršiti finansijsku transakciju, prihvatiti uslove korišćenja ili napraviti nalog, a da traži potvrdu prije slanja poruka, izmjene tvojih podataka, slanja obrasca i zakazivanja događaja. U Anthropicovoj dokumentaciji piše da programer mora tražiti ljudsku potvrdu prije kupovine, izmjene naloga, slanja poruka i prihvatanja uslova. Dva tima s različitim proizvodima, različitim korisnicima i bez razloga da se dogovaraju došla su do iste četiri kategorije: novac, identitet, poruke poslate u tvoje ime i saglasnosti. To poklapanje je najumirujuća stvar u cijelom poređenju, i istovremeno je ono što ne smiješ pročitati kao jemstvo. Kod Sparka je to ponašanje koje Google ugrađuje umjesto tebe. Kod skupa alata je to preporuka, a korak potvrde postoji samo ako ga sam napišeš. O nalogu na koji si prijavljen se ne slažu, i tu je cijelo poređenje Sparkova vrijednost dolazi upravo iz tog naloga. Uz tvoju dozvolu radi na sajtovima na koje si prijavljen i smije da koristi lozinke iz Google Password Managera, i to je jedini razlog zbog kojeg išta može da rezerviše. Google je precizan oko granice: upravljač lozinkama ne predaje tvoje lozinke Geminiju u Chromeu. Nalog i dalje ostaje tvoj, agent radi unutar njega, a Google izričito kaže da je praćenje zadatka najvažnija zaštita koju imaš. Anthropicovo uputstvo ide na drugu stranu i to kaže otvoreno: izbjegavaj naloge na koje si prijavljen ako možeš, a ako ne možeš, koristi namjenski nalog s najmanjim mogućim pravima. Oko toga stoji spisak koji se čita kao plan izolacije — pokreni pregledač u zasebnom kontejneru ili virtuelnoj mašini, kreni od praznog naloga bez ijednog sačuvanog pristupnog podatka, drži ga van svoje unutrašnje mreže, nametni spisak dozvoljenih domena na mrežnom sloju i provjeri ga ponovo poslije svakog preusmjerenja, odbij sve što nije http ili https. Razlog stoji u jednoj rečenici dokumentacije: sav sadržaj stranice je nepouzdan ulaz. Nijedan stav nije pogrešan. Oba slijede iz toga šta je koja stvar. Mogućnost za krajnjeg korisnika koja ne smije da dodirne njegove naloge nema razloga da postoji, pa je Googleov posao da ogradi nalog koji koristi. Gradivni element se isporučuje programerima čije postavke njegov autor nikad neće vidjeti, pa Anthropic mora da pretpostavi najgoru od njih i da piše za nju. Ono što iz toga treba ponijeti jeste da rizik ni u jednom slučaju nije nestao, nego je dodijeljen drugoj strani. Kod Sparka ga nosi Google, a ti prihvataš njegov nacrt. Kod skupa alata ga nosiš ti, i sve sa onog spiska izolacije je posao koji moraš da odradiš. Oba znaju za ubacivanje uputstava kroz sadržaj, i nijedan ne tvrdi da je to riješio Google priznaje da uputstvo podmetnuto u stranicu može da gurne agenta u nešto što nisi tražio, i na to odgovara praćenjem i onim tačkama predaje odozgo. Anthropic isto upozorenje stavlja na isto mjesto na kojem stoji i alat koji tu izloženost stvara, i upućuje na sopstveno uputstvo o jačanju zaštita. To vrijedi držati uz ono što su istraživači firme Adversa pokazali 20. avgusta, kada je uputstvo sakriveno kao šifrovan tekst — s ključem ostavljenim odmah pored — prošlo pravo pored zaštita konkurentskog agenta i poslalo korisnikovo ime, lokaciju i istoriju razgovora na napadačev server. Odbrana koju oba proizvođača opisuju je proceduralna, ne kriptografska. Korak koji čovjek mora da odobri jeste stvarna kontrola upravo zato što niko nema filter koji hvata svako uputstvo sakriveno u stranici. Trošak stoji na suprotnim stranama Sparkov auto browse je unutar pretplate: lični Google nalog prijavljen u Chromeu uz Google AI Ultra ili Google AI Pro, i Safe Browsing podešen na standardni ili pojačani nivo. Nema naplate po zadatku o kojoj treba razmišljati, a administratori odlučuju da li poslovni nalozi to uopšte dobijaju. Skup alata se naplaćuje po zahtjevu, i ima svoj prag. Prijavljivanje browser_toolset_20260801 s podrazumijevanim alatima dodaje oko 6.600 ulaznih tokena svakom zahtjevu — oko 6.670 na Claudeu Sonnetu 5 — prije tvog prompta, prije teksta stranice i prije ijedne snimljene slike ekrana. Na Sonnetu 5 to je 13,34 dolara na hiljadu zahtjeva samo za definicije alata, a na Claudeu Opusu 5 iznosi 33,05 dolara. Kad se definicije keširaju, isti prag pada na 1,33 i 3,31 dolara, što keširanje promptova čini prvim poslom pri postavljanju, a ne kasnijim dotjerivanjem. Slike ekrana, stabla pristupačnosti i tekst stranice naplaćuju se povrh toga, a jedna sesija pregledanja je mnogo zahtjeva. Uključivanje sva četiri neobavezna alata dodaje još oko 880 tokena. Gdje se koji stvarno može koristiti Za veliki broj čitalaca ovaj odjeljak zatvara poređenje. Sparkov auto browse traži korisnika u Sjedinjenim Državama, punoljetnog, na desktop Chromeu, s pretplatom Ultra ili Pro; Google kaže da se pristup za pretplatnike na AI Pro širi na više od sto šezdeset drugih zemalja. Skup alata za pregledač nema takvu ogradu. To je mogućnost API-ja, dostupna svuda gdje je dostupan i Claudeov API, svakome ko umije da pokrene pregledač i napiše izvršioca. Ako ovo, dakle, čitaš iz Beograda ili Banje Luke, pošteno poređenje danas ide između proizvoda koji ne možeš da uključiš i gradivnog elementa koji možeš. To ne govori ništa o tome koji je bolji. Govori o tome koji od njih možeš da isprobaš ove sedmice. Šta ovo poređenje odbija da uradi Ne rangira ih po tome koliko zadataka dovrše, koliko se dobro oporave od pokvarene stranice ili koliko često pogrešno pročitaju obrazac. Nismo pokretali nijedan od njih, a poređenje koje bi ih uprkos tome ocijenilo izmišljalo bi upravo onaj dio koji najviše znači. Ne uzima ni objavljeno bezbjednosno ponašanje kao izmjerenu bezbjednost. Oba proizvođača opisuju gdje im se agent zaustavlja. Nijedan nije objavio nezavisnu provjeru onoga što se dešava kada stranica uporno pokušava da tu liniju pomjeri, a dok neko to ne uradi, korak potvrde je obaveza iz nacrta, ne dokazana odbrana.